Toodeti seda mudelit kuni 1958. aastani. Kokku tehti ligi 2100 masinat. Suur ja võimas masin, rida kaheksasilindrilise mootoriga. Tugeval täisraamil, oma aja kohta päris korralik auto.
See masin on tuntud kui Jossif Stalini auto. Tegelikult oli Stalinile meeldinud Packard. Neid masinaid oli olnud Kremli garaa¸ides mitmeid ja ilmselt just sellepärast anti Moskva tehasele ZIS korraldus võtta Packard uue mudeli prototüübiks. Kuna pole ühegi Packardi kereremondiga tegelenud, siis on üsna raske otsustada, kui 1 : 1-le see kere konstruktsioon on maha kopeeritud. Väliskuju on aga üsna äratuntavalt sarnane küll
Sellel pildil on 1941. aasta Packard, mudel 180.
![Pilt](https://www.vanatehnika.ee/modules/gallery2/main.php/d/6573-2/102_0203.jpg)
Sellel pildil aga Einari Jaanuse 1955. aasta ZIS 110.
Kohe äratuntavad erinevused on tagavararattad, mida ZIS-i juures peeti ilmselt juba vanamoelisteks. Ka iluliistud on teistsugused.
Meil Eestiski on mõned sellised Packardid olemas.
Pildil olev Packard kuulub Valeri Kirsile. Mõned sõitvad masinad, mis alles hilisemal ajal on Eestisse toodud, peaks veel olema. Kindlasti on ka üks ennesõjaaegne, taastamist ootav isend olemas.
Minu töökotta toodud auto kere koos raamiga tulid siia Lätist. Raami ilmselt remontida ei tulegi. Korralik raam pidi Lätis juba olemas olema. Seda raami kasutati kui transpordialust.
Päris hea idee selline raami vahetamine vist siiski ei ole. Ma arvan, et iga kasutatud raam on pisut erinevate mõõtudega ja õigem oleks kere ehitada ikka selle raami peale, mis pärast ka autole alla jääb. Ja kere remontimine ilma oma raamita oleks nagu maja ehitamine ilma vundamendita. See on minu arvamus.
Niisiis, kui kere siia jõudis, oli kõik üleliigne juba küljest ära võetud. Suurem osa liivapritsitööstki tehtud. Kuna sõidupäeval oli korralik lumetuisk olnud, siis oli kogu kere lume-soola seguga koos! See küll hea ei olnud.
Uksed ja poritiivad olid autokeresse pakitud, koormakatet polnud peale pandud. Pesin kere küll survepesuriga puhtaks, kuid järgmiseks päevaks polnud see veel jõudnud ära kuivada. Värsket roostet olid küll kõik kohad täis! Esimese tööna tuligi see värske rooste maha puhastada.
Pool on harjatud, pool veel roostes.
Kui välispind juba enam-vähem puhs oli, sai hakata vaatama, mis seisus see asi siis on?
Pakiruumi põhja vaadates näib, et ega siin õieti vist küll midagi restaureerida ei ole. Siin tuleb kõik uus teha.
Kere sisemus on pisut paremas seisus. Tundub, et astmelaudade osa on juba korra vahetatud. Põhjaplekke on ainult remonditud. Vähemalt originaali kuju saab teada.
Lähemal vaatlusel on siiski kahjustatud kohti üsna palju. Kogu põhi ja uksepostide alumised osad tuleb lahti võtta. See aga tähendab seda, et kere tuleb raamilt töö tegemise ajaks üles tõsta.
Vasak esimene uksepost.
Parem esimene uksepost ülemise uksehinge juurest.
... ja alt.
Sõnaga, ilmselt tuleb kogu põhi lahti võtta, ära remontida, mida remontida saab. Mida enam remontida ei saa, tuleb asendada. Kere ülestõstmiseks väga palju võimalusi pole. Ehk uksehingede kohalt? Aga siis ei saa uksi ette proovida.
Otsustasin, et teen esiseina külge esiosa tõstmiseks raami. Selleks tuleb aga kõigepealt esisein ära remontida. Väga hull see ei ole, aga aukusid ja väljalõikeid ikka jagub:
Ilmselt on kasutatud mingit vale mootorit. Käigukasti tunneli ja pedaalide ava on meelevaldselt suuremaks lõigatud. Ole nüüd hiromant ja arva, milline see õige kuju olema peab?
Ah jaa, eelpool kirjutasin, et selliseid masinaid tehti pisut alla 2100, selle kere number paistab siit:
Minule tundub sellisel juhul "sünniaasta" 1950 natuke kahtlase võitu? Aga mine tea....